Personlig log, stjernedato 3013,1.
Jeg har svært ved at fatte, hvad der er sket det seneste døgn
samt mr. Spocks vedkendelse af skyld.
Vedgår De at have bemægtiget Dem kommandoen på skibet?
Ja.
At have saboteret computerne og låst skibet fast på en kurs mod Talos 4?
Ja.
Samt at have forsøgt at tvinge kaptajn Pike derhen?
Ja.
Hvorfor vil Spock til den forbudte klode med sin tidligere kaptajn?
Lemlæstet i en nylig ulykke, nu blot en skygge af sig selv
stum og lam.
Spocks eneste svar viste han på skærmen.
Han nægtede at forklare hvordan.
Men lige for øjnene af os, virkelige 13 år gamle billeder
af Pike som kaptajn på skibet her.
Af Spock dengang
og af hvordan Enterprise blev det første og eneste skib, der kom til Talos 4.
De modtog et nødsignal fra planeten
og fandt overlevende fra et forsvundet skib, der stadig var i live
for blot at opdage, at det var en illusion.
Ingen overlevende. Ingen lejr.
Det var en fælde, lagt af nogle væsner
der kan få folk til at se, hvad de måtte ønske.
Kaptajn Pike var væk, taget til fange af uvisse årsager.
- Billederne, vi har set... - Kommer fra Talos 4.
De kender ordrerne vedrørende Talos 4.
De har udsat Dem for dødsstraf.
Er du gået fra forstanden?
Jim, jeg beder dig. Du må ikke standse mig. Du må ikke lade ham standse mig.
Det er din karriere. Og kaptajn Pikes liv.
Du er nødt til at se resten af sendingen.
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt drage ud i det ukendte.
Mr. Spocks krigsret finder sted for lukkede døre.
Trods vores anstrengelser modtager vi stadig billeder fra Talos 4.
Flåden har forbudt al kontakt med Talos 4. Der er ingen undtagelser.
De har intet valg. Jeg beklager.
Vogteren har taget magten over vores skærm. Forstår De det?
Som De så, blev kaptajn Pike slået ned og taget til fange af taloserne.
Kan I høre mig?
Jeg hedder Christopher Pike.
Kaptajn på Enterprise fra den anden ende af galaksen.
Vi har fredelige hensigter. Kan I forstå mig?
Eksemplarets intelligens er vist skrækkeligt begrænset.
Det overrasker ikke. Hans skib blev lokket på afveje ganske let.
Som dens tanker viser
har den først lige opdaget, at de overlevende var en illusion.
I taler ikke, men jeg kan høre jer.
Bemærk, hvorledes vores tankeoverførsel forvirrer den.
Jaså. Telepati. Vi kan læse hinandens tanker.
Hvis mine folk ikke skal...
Bemærk den primitive reaktion, hvor frygt udløser trusler.
Den skal til at prale af sin styrke, sit skibs våben og så fremdeles.
Det afløses af et behov for at vise sin fysiske formåen
hvorpå skabningen kaster sig imod væggen.
Så I væggenes styrke blive afprøvet?
Alle bure har en udgang.
Trods sin frustration er den mere tilpasningsdygtig end andre væsner.
Eksperimentet kan snart begynde.
Planetens beboere må bo under jorden.
De fremstiller nok føde dernede.
Ifølge vores målinger er planetens overflade
for gold til at give næring til noget liv.
- Vi troede altså, at vi så overlevende? - Præcis.
En illusion skabt af planetens beboere.
En fuldendt illusion. Vi så præcis det, vi ønskede at se.
Værdige, modige mennesker, der havde overlevet.
Fuldstændig logisk. Lejren, laset tøj, det hele.
Lad os gennemgå, hvori faren består.
Beboerne er telepatiske.
De kan skabe illusioner ud fra folks tanker og minder
endog ud fra ønsker.
Illusioner, der er helt virkelige og umulige at ignorere.
Vi må hjælpe kaptajn Pike.
Hvis vi tager derned, opnår vi måske ikke andet, end at vi opdager
at de let kan knuse skibet.
Indgangen modstod vores lasere
men vi kan sende kraft fra skibet mod den.
Vi får maskindækket til at lede kraft fra skibet. Vi prøver at sprænge den.
Flere tusind af os gransker allerede væsnets tanker.
Den har en omfattende hukommelse.
De stærkeste minder omhandler en nylig hændelse, hvor den kæmpede for livet.
Der begynder vi.
Men vi giver den noget mere spændende at beskytte.
Kom. Vi må gemme os.
Kom.
Skynd dig. Stedet er forladt. Der må være våben, og måske mad.
- Det er Rigel 7. - Kom nu. Vi må gemme os.
Jeg var i et bur, i en slags zoologisk have. Jeg er der sikkert endnu.
Kom nu!
De bruger min erindring om et sted, jeg har været.
Morderen!
Det begynder, præcis som for to uger siden.
Bortset fra dig.
Glimrende udledt af Pike.
Han var i cellen, men den viden hjalp ham ikke.
Illusionerne herskede.
De kunne anbringe ham i en hvilken som helst situation, de måtte ønske.
Han ville se, smage, lide
så virkeligt, som at De sidder her.
Længere hår, andet tøj, men det er dig. Dig, de overlevende kaldte Vina.
Eller billedet af Vina. Men hvorfor?
Hvorfor har de ikke skabt en anden pige?
- Angrib, mens den ikke kigger... - Men det er jo kun en drøm.
Du må slå ham ihjel, som du har gjort en gang.
Nej. Jeg er ikke et dyr, der optræder for føden.
Kald det, hvad du vil. Du mærker det.
Du føler hver en stund af, hvad der sker med dig.
Det er forbi.
Hvorfor stopper de filmen?
Fordi de ved, at kaptajn Pike er træt.
- De bekymrer sig om kaptajnen? - De vil have ham i live.
- Jeg vil vide hvorfor. - Vær tålmodig. Svarene...
De glemmer, at De står anklaget. Besvar spørgsmålet.
Mit svar ville ikke blive troet.
Vi må beklageligvis vente og se det senere.
Personlig log, stjernedato 3013,2.
Mr. Spocks krigsret fortsætter.
Sammen med de særeste beviser, der nogensinde er fremført.
Fra planeten, der nu kun er en time væk
kommer historien om Pikes fangenskab der.
- Hvorfor er du her? - For din skyld.
- Er du virkelig? - Så virkelig, som du ønsker det.
Nej. Nej, det er ikke noget svar.
Jeg har aldrig mødt dig. Aldrig forestillet mig dig.
Måske har de skabt mig ud fra glemte drømme.
Og klædt dig i deres stof?
Jeg kan være klædt, som du ønsker. Være, som du ønsker.
Så de kan vurdere eksemplarets præstation?
Vil de se min reaktion?
Har du ingen drømme? Noget, du altid har ønsket dig brændende?
Gør de andet end at studere mig? Føler de også med mig?
Du kan få alle dine drømme opfyldt.
Jeg kan være hvad som helst. Alle de kvinder, du har forestillet dig.
Du kan få alt, du ønsker i hele universet.
Lad mig... tilfredsstille dig.
Ja. Ja, du kan tilfredsstille mig. Ved at fortælle mig om dem.
Kan jeg forhindre dem i at læse mine tanker og bruge dem mod mig?
Skræmmer det dig? Vil det sige, at det er muligt?
Du er en tåbe.
Du ikke er virkelig, så det er formålsløst at fortsætte samtalen.
- Alle kredsløb klar. - Afventer, Nummer 1.
I dækning.
Ti... ni... otte... syv... seks... fem...
fire... tre... to... en...
Fuld kraft.
Kan I øge styrken?
Kredsløbene ophedes. Vi må standse.
Sluk.
Den knold burde være væk.
Måske er den det. Det prøvede jeg at forklare i mødelokalet.
Vi kan ikke vide os sikre på noget, vi gør
eller noget, vi ser.
Hvis nu du stillede nogle spørgsmål, jeg kunne besvare.
Hvor meget magt har de over mine tanker?
Hvis jeg fortæller det, lader du mig så leve en af dine drømme ud?
Måske.
- De kan ikke få dig til at gøre noget. - Men de prøver at narre mig.
De kan straffe dig, når du ikke samarbejder.
Har de levet oppe på overfladen?
- Hvorfor søgte de under jorden? - Krig. For længe siden.
- Er det derfor, der er goldt? - Planeten er først ved at komme sig nu.
Livet var begrænset, så de fokuserede på at udvikle deres mentale evner.
Men det var en fælde, som et narkotikum.
Når drømme bliver vigtigere end virkeligheden
undlader man at rejse, skabe.
Man glemmer, hvordan man reparerer forfædrenes maskiner.
Man lever bare andre liv, som findes i tankearkiverne, om og om igen.
Og gransker andre sind, som mit.
De skaber en illusion
og ser dig reagere, føler dine følelser.
De har en række eksemplarer
efterkommere af liv hentet fra hele galaksen.
Altså må de have mere end ét eksemplar af hver art.
De har brug for et menneskepar.
- Hvor får de Jordkvinden fra? - Du lovede, at hvis jeg svarede...
En aftale med en illusion.
Du sagde selv, du var uvirkelig.
Jeg er en kvinde.
Så virkelig og menneskelig som dig.
Vi er som Adam og Eva.
Hvis vi kunne...
I må ikke straffe mig igen!
En Jordkvinde? De blev altså fanget for at være avlsdyr?
Hvorfor? Bare for at bevare deres zoologiske have?
Langt mere.
Glasset indeholder en nærende proteinblanding.
Kommunikerer vogteren med dyrene?
Hvis form og farve ikke tiltaler dig
kan det tage skikkelse af enhver fødevare, du måtte ønske.
- Og hvis jeg... - Vil sulte?
Du overser det ubehagelige alternativ, der hedder straf.
Fra en fortælling, du hørte som barn.
Indtag næringen.
Hvorfor ikke fylde mit sind med uimodståelig sult?
Det kan I ikke, vel? Jeres evner er begrænsede, ikke?
Hvis ulydigheden fortsætter, rummer dit inderste sind
langt værre tanker.
- Interessant. - Og nu til kvinden.
Læste du ikke mine tanker?
Som du har regnet ud, styrtede et skib ned på planeten
men kun én overlevede.
Jeg foretrækker det andet emne. Jeg ønskede inderligt at kværke dig.
Vi helede den overlevendes kvæstelser og blev fascineret af arten.
Blokerer primitive tanker?
Vi måtte finde den en mage.
Godt, så lad os tale om pigen.
I prøver ihærdigt at få mig til at føle beskyttertrang.
Det er nødvendigt for artens videreførelse.
Det virker vigtigere for jer nu, hvor jeg begynder at holde af hende.
Vi ønsker, at vores eksemplarer skal være glade.
Når nu det er løgn, hvorfor skal jeg så være tiltrukket af hende?
Så jeg kan elske hende som en ægtemand?
Det er kun nødvendigt, hvis I vil have en familie eller et samfund.
- Med hunnen ordentlig afrettet. - Du mener ordentlig straffet.
Hvorfor straffer I ikke mig?
Først beskyttertrang.
Nu medfølelse.
Fremragende.
Kaffe, skat?
Den hænger ved sadlen.
Tango!
Din gamle røver!
Jeg har ingen...
De tænker da også på alt.
- Er det rart at være hjemme? - De aflæser vores tanker godt.
Alt, jeg ønsker mig, hvis jeg samarbejder. Er det sådan, det er?
Vejret er dejligt, ikke?
Du er hjemme.
Men vi er her ikke. Vi er i et menageri, et bur.
- Nej! - Jeg kan ikke hjælpe os uden din hjælp.
Du sagde, at illusionerne var som narkotika for dem.
De kunne ikke reparere deres forfædres maskiner.
Vil de lave en slavekoloni?
Hold op! Er du ligeglad med,
hvad de gør ved os?
Et øjeblik var det, som om vores vogter ikke kunne læse mine tanker.
Hvis vi fokuserer på følelser som had, lukker det så vores sind af?
Ja. De kan ikke se gennem primitive følelser.
Men man kan kun gøre det i kort tid ad gangen. Jeg har prøvet.
De plager og plager en, år ud og år ind. De narrer og straffer.
De har vundet. Jeg er deres.
Det hader du mig vel for.
Nej, jeg hader dig ikke.
Det må have været slemt.
Det er ikke det hele. Forstår du det ikke?
De læste mine tanker, mine følelser.
Min forestilling om den perfekte mand.
Derfor valgte de dig.
Jeg må elske dig.
De venter det samme af dig.
Hvis de læser mine tanker,
ved de, at jeg er tiltrukket af dig.
Det har jeg været, siden jeg så dig i lejren.
Du var som et utæmmet dyr.
Jeg forstår, hvorfor det her ikke virker på dig.
Du har været hjemme og kæmpet på Rigel...
Det er heller ikke nyt.
Folk stærkeste drømme handler om det, de ikke kan.
Ja. Kaptajnen på et skib, som altid skal være så formel
så reel og korrekt.
Du kunne sikkert tænke dig at kunne glemme alt det.
Lækkert sted.
Er det Vina igen, som den grønne Orion-slavinde?
De er som dyr. Ryggesløse, forførende.
Efter sigende kan ingen mand modstå dem.
Besynderlige beviser.
Taloserne ville avle menneskeslaver.
De fristede Pike med en kvindelig fange.
Hun antog mange skikkelser, den ene mere æggende end den anden.
Og Pike begyndte at give efter.
Hvis du kunne vælge mellem alt i hele universet
og dette blot var en prøvesmag...
Ville det så ikke være ens sjæl værd?
Nu kender I situationen.
Vi håber, at vi beamer ned midt i kolonien.
Hvis målingerne også er en illusion
havner vi måske midt i en klippe.
Det står jer frit for at melde fra.
Kvinderne!
Kaptajn!
Kaptajn...
Nej, lad mig fortsætte!
- Men vi var jo seks mand. - Det var kun os, der kom herned.
Hvad gør de her?
- De fungerer ikke. - De var ladet op, da vi tog af sted.
Den er død. Jeg kan ikke få signal. Hvad er der?
Ti stille.
Jeg fylder mine tanker med billeder af at kvase deres vanskabte hoveder.
Primitive tanker, der skjuler alt andet.
Hvor længe kan du holde dem ude?
Nogle minutter? En time? Hvad hjælper det?
Lad ham være.
Han har valgt mig.
Til hvad? Jeg forstår ikke.
Ih, hun skal vel nok få intelligent afkom.
Afkom? Børn?
Afkom med ham som Adam. Er det det?
Du er ikke bedre. De skulle hellere parre ham med en computer.
Skal vi regne på tiden?
Der var en voksen Vina med ekspeditionen.
Hvis vi lægger 18 år til din alder...
Det er uretfærdigt. Jeg gjorde, som I sagde.
Vi har givet dig nogle eksemplarer at vælge mellem.
Jeg skal nok slippe ud og få fat i dig.
Er dit blod rødt som vores? Det finder jeg ud af.
De to nye eksemplarer har hver sine fortrin.
Nummer 1 har den bedste hjerne og vil føde de klogeste børn.
Jeg vil bare have fat i dig.
Kan du læse mine tanker? Billeder af had, drab?
Den anden betragtede dig som uopnåelig
men det har ændret sig.
Hendes fortrin er ungdom og styrke
samt stærke kvindelige drifter.
Mine tanker er mere interessante.
Uforståeligt primitive.
Følelser så...
Forkerte tanker straffes.
Rigtige tanker belønnes.
Det er en effektiv blanding.
- Kaptajn. - Nej. Du skal ikke hjælpe mig.
Jeg må koncentrere mig. De kan ikke se gennem had.
- Lig stille. - De har ikke i sinde at være onde.
Jeg har set nok af deres godhed.
Hold op, eller jeg flår dit hoved af.
Okay.
En illusion til, og jeg knækker halsen på dig.
Dit skib...
Slip mig... ellers ødelægger vi det.
Det er alvor. De kan få besætningen til at fejlbetjene det
så skibet ødelægges.
Jeg vælger at satse på, at I er for kloge til at slå ihjel uden grund.
Men jeg har en grund.
Det er sikkert en illusion, at laseren er tom.
Den skød hul i ruden, men du skjuler det.
Skal jeg afprøve min teori?
Kaptajn!
- Taloserne har vist forladt Dem. - Vent nu, mine herrer.
Nå, mr. Spock?
- Deres dom? - Giv tegn til, at de skal vente.
Kaptajn, det er Deres liv.
Eller chancen for et liv.
De taler hele tiden om livet.
Hvilket liv? Som fange i et bur, et dyr i en zoologisk have?
- Der fornøjer sine vogtere? - Nej, det er ikke bare det. Se.
Skyldig? Ja eller nej, kaptajn?
Også skyldig.
Og De, kaptajn?
Skyldig.
Broen kalder kommandøren.
- Mendez her. - Vi er gået i kredsløb om Talos 4.
Nu styrer Talos skibet som for 13 år siden.
De spurgte hvorfor. Nu ser De svaret.
- Kontakt skibet. - De hindrede os også i at se dette.
Vi lavede hul.
Kaptajn?
Som du kan se, var dit flugtforsøg forgæves.
Jeg vil kontakte skibet.
Nu er du på overfladen, som vi ønskede.
Med den hun, du har valgt, begynder din nøje overvågede tilværelse.
- Begynder jeg med at begrave dig? - Det bestemmer du.
For at hjælpe dig
vil vi sørge for en lang række planter.
Lad os slå en handel af.
Dig og dit liv for de to Jordkvinders liv.
Bevis, at skibet er intakt, og send kvinderne tilbage
og jeg bliver med Vina.
Der er forkert at avle mennesker, så de kan være slaver.
Er dette et bedrag? Vil I tage jer af dage?
- Hvad sker der? - Våbnet er ved at blive overbelastet.
Du kan stadig nå under jorden.
Af sted!
For at vise, hvor primitive mennesker er... Gå med hende, taloser.
Hvis I alle mener, det er så vigtigt, kan jeg heller ikke gå.
Med bare ét menneske prøver de måske igen.
Vent.
Deres arkivsystem er primitivt og tidskrævende.
Vil du assimilere det?
Vi troede, det var umuligt.
Jeres arts skikke og fortid viser en enestående uvilje mod fangenskab.
Selv når det er behageligt, foretrækker I døden.
Det gør jer for voldelige og farlige i forhold til vores behov.
Han mener, at de ikke kan bruge jer. I kan vende tilbage til skibet.
Og det er alt.
Ingen undskyldning. I fangede en af os, truede os alle.
Jeres manglende egnethed har dømt taloserne til at uddø med tiden.
Er det ikke nok?
I var de mest tilpasningsdygtige. I var vores sidste håb.
Hvad med at handle med hinanden? Samarbejde...
I ville lære at skabe illusioner og tilintetgøre jer selv som os.
Transporterne fungerer igen.
Tilbage til skibet.
Jeg kan ikke tage med.
Den tændte. Vi kan ikke slukke.
- Spock her. - Alle systemer er tændt.
Roret reagerer.
Kaptajnen.
- Nu forstår du, hvorfor jeg må blive. - Dette er hunnens sande skikkelse.
De fandt mig i vraget, døende.
En kødklump.
De genskabte mig. Alt fungerer.
Men de havde aldrig set et menneske.
De havde intet at gå ud fra, da de genskabte mig.
Vi måtte overbevise dig om, at hun virkelig ønsker at blive.
- Giv hende hendes skønhed tilbage. - Til overmål.
Systemet tænder igen.
- Hvor er Vina? - Kommer hun ikke?
Nej.
Nej, og jeg forstår hende.
- Alle dæk klar til hyperfart. - Alle dæk melder klar, sir.
Sæt i værk.
Kommandør, tror De ikke...
Det, De nu tilsyneladende hører, er mine tanker.
Kommandøren har aldrig været om bord.
Det var en illusion, at han var med Dem.
Mr. Spock fortalte os om Deres viljestyrke.
Man mente, at en fiktiv krigsret
ville sinke Dem i at genvinde kontrollen med skibet.
Kaptajn Pike må gerne blive her resten af sit liv
hvor kroppen ikke hæmmer ham.
De og han afgør det.
Selv om reglementet er utvetydigt, kunne De have forklaret det.
Og bedt Dem risikere dødsstraf?
Det var nok, at jeg gjorde det.
Besked fra Stjernebase 11. "Har modtaget billeder fra Talos 4."
"I lyset af kaptajn Pikes vigtige rolle i rumhistorien
er generalordre 7, der forbyder kontakt med Talos 4, suspenderet i denne sag."
"Spock bliver ikke draget til ansvar. Gør, hvad De finder bedst."
"Mendez, J.I. Kommandør, Stjernebase 11."
Vil du derhen?
Eskorterer De Pike til transporterrummet?
Tag afsked med ham.
Tak, sir.
Fra os begge.
Kom hen til mig bagefter. Jeg vil gerne tale med Dem.
I den seneste tid har De handlet voldsomt følelsesfuldt...
De behøver ikke være grov.
Jeg vil mene, jeg har handlet logisk.
Kaptajn Pike har en illusion, og De har virkeligheden.
Må Deres valg blive lige så behageligt.
Oversat af Marie Christensen